VRAHU SHNIJ V PEKLE
Teorie je taková, že Ben Rifkin tě šikanoval.
Pořídil sis nůž...
Počkat, on tě šikanoval?
VIDĚLI JSTE
Dr. Vogelová je odbornicí přes genetickou dědičnost.
Pochybujete snad o Jacobově nevině?
Chci prověřit Leonarda Patze. Chci vidět jeho spis.
Takže si byl vědom své rostoucí popularity.
- Ahoj. S kým to hraješ? - S nějakým klukem.
Proto nemůžeš na sítě.
- Všechno se někde ukládá. - Já vím.
- Takže s tím přestaneš? - Ano.
Musíme k sobě být upřímní. Už žádná tajemství.
Tvůj dědeček... je ve vězení.
Co provedl?
Zabil jednu dívku.
NA MOTIVY ROMÁNU WILLIAMA LANDAYE
CROSBYHO TRŽNICE
- Prostě jsem ho chtěl. Nic víc. - Ale proč?
Byl to pěkný nůž.
Žalobce řekne, že sis ho koupil, protože tě Ben šikanoval.
Použijí to jako motiv.
Ale tak to nebylo.
Tvůj kamarád Derek si myslí něco jiného.
Řekni mi, proč si Derek tvůj nůž spojil s tím, co se stalo Benovi.
Nevím.
Možná ho zabil on a chce to hodit na mě.
- Tak počkej. - Co?
- Já jen tak. - Tohle není hra.
Jestli si myslíš, že s tím měl Derek něco společného,
musíme znát důvod.
Myslíš, že s tím měl Derek něco společného?
Ne.
Ptala jste se, proč z toho viní mě. Nevím.
Zmínil ses mu někdy, že chceš Benovi ublížit?
- Myslím, že ne. - To není ne.
Možná, ale nemyslel jsem to vážně.
Derek ho taky neměl rád. Jako spousta dětí.
Kde je ten nůž teď?
Andy, máš ho ty?
Byla to nebezpečná zbraň. Vyhodil jsem ho.
To by udělal každý rodič.
Takže ten nůž je pryč.
Bylo to předtím, než byl Jacob podezřelým.
Andy, z ničeho tě neobviňuju.
- Chci zjistit, co se stalo. - Jasně. Promiň. Je pryč.
Vzal sis ho do školy v ten den, kdy byl Ben zabit?
Ne.
Měls ho to ráno v parku?
Když jsi šel do školy, šel jsi po své obvyklé trase?
Jo.
Takže to místo, kde byl Ben zabit,
bylo náhodou na stejné trase, kterou obvykle chodíš?
Asi ano.
Takhle jsem o tom nepřemýšlel.
Než jsi našel Benovo tělo, neviděls nebo neslyšels něco neobvyklého?
Jsi si jistý?
Jen jsem šel a pak...
...najednou tam byl,
jen tam ležel pod svahem
- v kupě listí. - V suchém, nebo mokrém listí?
Mokrém.
Takže jsi na zemi našel tělo. Co jsi udělal?
- Zavolal jsem na něj... - Bene?
„Bene? Jsi v pořádku?“
Hned jsi ho poznal?
Jo.
Podle tvé výpovědi ležel obličejem dolů,
hlavou ze svahu.
A pokud se nemýlím, z toho úhlu
jsi viděl jen podrážky jeho tenisek.
Ne. Viděl jsem víc.
Co bylo pak?
Nehýbal se, tak jsem se šel dolů podívat, jestli není zraněný.
Volal jsi o pomoc?
Ne.
Napadlo tě zavolat policii?
Jo, ale...
Nejdřív jsem nevěděl, o co jde.
Myslel jsem, že to byla nehoda.
Že třeba spadl nebo tak.
Jak spadl?
Nevím. Jen říkám...
A být to nehoda, policii bys volat nemusel?
Ne. To je...
Překrucujete to.
Proč jsi nezavolal mně?
Andy, prosím...
Bál jsem se, že budu mít malér.
- Malér? - Andy, prosím.
Co bylo dál, Jacobe?
Sešel jsem dolů a sehnul jsem se k němu.
Klekl sis na kolena.
- Myslím, že ano. - Do mokrého listí?
- Možná jsem stál. - Zůstal jsi stát?
Nepamatuju se.
O chvíli později tě Derek viděl ve škole.
Oblečení jsi prý měl čisté.
Tak jsem asi stál.
A co pak?
Pak jsem ho obrátil, abych se na něj podíval.
Jak jsi ho obrátil? Chodidlem? Rukama?
- Rukou. - I když jsi stál?
Sklonil jsem se. Pamatuju si, že jsem se sklonil, abych ho otočil.
Proto se na cedulce Benovy mikiny našel tvůj otisk prstu?
Možná. Asi jo.
Takže jsi ho otočil za límec.
Ano. Takže...
...pak jsem uviděl krev a začal jsem panikařit.
Protože podle obličeje jsi poznal, že Ben byl napaden.
- Jo. - Byla tam spousta krve?
Ano.
A přesto jsi nevytáhl telefon.
Vyděsil jsem se a myslel jsem, že brzy ho stejně někdo najde.
Řekl jsi, že jsi zpanikařil.
Ano.
Když tě pak Derek viděl,
říkal, žes byl v dobré náladě.
Nechtěl jsem, aby to věděl.
Proč? Je to tvůj kamarád. Proč jsi neměl pocit, že mu to můžeš...
Nevím. Prostě jsem mu to neřekl.
- Hej. - Co?
Očividně mi nevěří.
Jacobe, něco ti povím. Nezáleží, jestli ti věřím.
Jsem tvoje obhájkyně, ne tvůj rodič.
Tak to opravdu bylo.
Nikdo netvrdí opak.
Jasně. Poznám to podle toho, jak se ptáte.
Jak se ptám?
- Jako byste mě chtěla nachytat. - U které otázky?
- Víte, co myslím. - Nevím.
Jak se tě snažím nachytat?
Joanno, prosím. Pochopili jsme.
Jacobe, mrzí mě, že jsem tě rozrušila,
ale tohle není nic oproti tomu, jak tě bude vyslýchat pan Logiudice,
pokud budeš vypovídat.
Tvůj příběh má trhliny.
Nevím proč a ty to možná také nevíš.
Naše vzpomínky jsou často méně spolehlivé, než si myslíme,
zvlášť ve stresových situacích.
Ale kdybych byla porotkyní, měla bych spoustu otázek.
Je to pravda.
Ne všechny ty detaily. Rozhodila jste mě.
Dobře.
Není to dobré. Řekla, že mi porota neuvěří, takže...
Proto nebudeš vypovídat.
To je myslím moudré.
Jak řeknu, co se stalo?
To nech na mně.
- A co jeho obhajoba? - Nepotřebuje ji.
Cože?
Důkazní břemeno má obžaloba.
Přesně tak. My jejich důkazy jen napadneme,
dokud nic nezbyde.
To je naše obhajoba.
Dobře, sejdeme se znovu příští týden.
Počkejte v autě. Na chvilku si s Joannou promluvím.
Je to chyba.
Snad si nemyslíš, že může vypovídat.
Ne, ale nemůžeme odvést pozornost jinam.
Porotci chtějí příběh a my jim ho musíme dát. Lepší.
Souhlasím, ale veškeré důkazy ukazují jedním směrem.
Mluvím s tebou jako právník s právníkem.
Ten nůž, co našli v parku...
Viděls zprávu z forenzního. Není to on.
Neudělal to, Joanno.
Jeho výpověď je nespolehlivá, ale je to dítě.
- Děti jsou zmatené. Říkají hlouposti. - Já vím.
Je nevinný.
Dostaneme ho z toho, slibuju,
ale když začneš mluvit o tom, že dáš porotě lepší příběh...
Je to Leonard Patz.
Nic ho s tím nespojuje.
Nikdo to neprověřil. Nikdo si nedal tu práci.
Vím, že s tím má něco společného, a nepřestanu, dokud to nezjistím.
Jen buď opatrný, jasné?
Dobře.
Zapomněla jsem... Přišla mi hlasová zpráva od reportérky Globe.
Nejspíš o tom chtějí napsat do časopisu.
Pokud vás kontaktují, ne...
Jo. Samozřejmě.
Jakákoli publicita je teď špatná.
Díky, Joanno.
Paní Hazenová mě volala.
Řekli mi...
Pojď dál, Dereku. Posaď se vedle mámy.
MÍSTO BENA JSI MĚL ZABÍT SÁM SEBE!
TAKY SHNIJTE V BASE! SKUTEČNÝ RODIČ
PANÍ AGNES MARTINOVÁ
Mami, je Blízký východ Afrika, nebo Asie?
Myslím, že obojí.
Nechápu, proč tohle děláme.
Jídlo?
Ne, společnou večeři.
Nikdy jsme to nedělali. Ne takhle.
No, teď to děláme.
Hrajeme si na normální rodinku.
Je na tom něco špatného?
- Je, když je to předstírané. - Co od nás chceš?
Tohle jsme ještě nezažili.
Co má rodič dělat? Pověz mi to, a udělám to.
Chceš jít do restaurace, aby na nás zíralo celé město?
Fajn. To by šlo.
- Zlato. - Ne! Myslím to vážně.
Možná na to jdeme špatně,
jsme jako vězni ve vlastním domě,
plížíme se ven kvůli obyčejným pochůzkám.
Řekni, co mám dělat, protože já už si nevím rady, jasný?
Dobře. Omlouvám se.
Neměl jsem nic říkat.
To nic.
Zítra si můžeme objednat pizzu.
Víte, co je pro chlapa jídlo o sedmi chodech?
Pizza a šest plechovek piva.
Přišel mi telegram z ústředí.
Cože? Z ústředí?
To je budova, kde se schází generálové, ale to teď není důležité.
Zprostili tě viny za ten nálet.
- To je dobře, ne? - Nemůžu uvěřit, žes to neviděl.
Měli bychom dělat pravidelné filmové večery.
To by šlo.
Kvůli mé chybě se šest mužů nevrátilo.
Sedm. Poručík Zipp dnes ráno zemřel.
Dr. Sandler říká, že tě za týden pustí. Není to skvělé?
Kéž bych to samé mohl říct o Zippovi.
Buď trpělivý, Tede. Nikdo nečeká, že se z toho dostaneš hned.
Strikere, co takhle pauzu? Začínám být unavený.
Jo, dobře. Dej si pauzu.
Díky.
Našla jsem pro nás krásný byt.
Je tam kamenný krb a krásná malá ložnice
se zrcadly na stropě a...
Rudý vůdce! Jdu k zemi!
Kapitáne Geline.
Myslí si, že je pilot, co stále bojuje ve válce.
Našel jsem ten tunel, Johnsone!
MERIDENSKÝ ZPRAVODAJ
ARCHIVOVANÉ ČLÁNKY NA TÉMA: WILLIAM JAMES BARBER
Vinen z vraždy
Místní občan zavraždil vysokoškolačku
Zaměřte svou pozornost na dokumenty označené jako předmět doličný 12.
Loni 30. května
Meridenský zpravodaj obdržel e-mail přes své webové stránky
se žádostí o všechny články o bývalém občanu Williamu Jamesi Barberovi
z období od prosince 1986 do ledna 1988.
Kopie byly odeslány paní Agnes Martinové.
- Poznáváte tuto adresu? - To je adresa našeho domu.
A kdo je Agnes Martinová?
Abstraktní malířka. Laurie vystudovala dějiny umění.
Takže pseudonym.
Věděl jste o tom?
Tehdy ne.
Proč to podle vás udělala?
Asi o tom na internetu nic nebylo. Moc se o tom neštěstí nepsalo.
O jakém neštěstí?
O té vraždě.
Můžete být konkrétnější?
Vraždě, co spáchal můj otec.
A znásilnění. Tu 19letou oběť také znásilnil, je to tak?
Ano.
Je pravda, že vaše žena o minulosti vašeho otce
- před Jacobovým zatčením nevěděla? - Ano.
Vlastně ani nevěděla, že existuje.
Musel to pro ni být šok.
Vzala to dobře. Měli jsme větší starosti.
Přesto. Zjistit, že otec vašeho manžela nebyl nikdo jiný než...
Jak ho nazývali? Objevuje se to v několika článcích.
Krvavý Billy.
Ano. Krvavý Billy Barber.
Ahoj, Billy.
Jak se vede, Andy?
Copak je? Bojíš se mě?
- Přestaň. - Podívej se na mě.
- Děsíš ho. - Sklapni.
Podívej se na mě.
Bojíš se mě? Co?
Stydí se.
- Podívej se na mě. - Přestaň, Billy.
- Bojíš se mě, Andy? - Nech toho.
- Podívej se na tátu. - Dost. Jdeme.
- Přestaň! Billy! - Podívej se na mě!
Andy?
Jo?
Je v tobě nějaká část, třeba jen malinkatá...
...co si myslí, že to udělal?
Jistěže ne.
- Paní McGrathová? - Kdo jste?
Zastupuju Jacoba Barbera. Chci mluvit s vaším synem, Matthewem.
Jakého Jacoba?
Ta vražda v Cold Spring Parku.
No jo. Ten kluk. Jste jeho obhájce?
Vlastně jeho otec.
No páni.
Je tu Matthew?
Jo, je. Jak ten s tím souvisí?
On ne. Leonard Patz.
Dobře.
To je Amelia. Ale nehlaďte ji. Je to mrcha.
Matte!
Má tam svou holku. Kdo ví, co tam dělají.
Hrozný děti.
To vám vzhledem k okolnostem nemusím vykládat.
Matte!
Odkud vůbec znáte naše jména?
Jména obětí sexuálního zneužití jsou důvěrná, ne?
Pracoval jsem v kanceláři prokurátorky.
Jen chci zjistit pár informací o Patzovi.
Víte, co Mattovi udělal, že?
- Osahával ho v knihovně. - Popadl ho za koule.
- Matte! - Co je?
Volám tvý zatracený jméno!
Chce s tebou mluvit nějakej chlap!
- Jsi Matthew McGrath? - Matt. Kdo jste?
Sakra. Počkat. Viděl jsem vás v televizi.
Jeho syn je obviněný z vraždy toho kluka.
Chci pár informací o Leonardu Patzovi.
Promluvíme si někde v soukromí.
Co když s váma nechci mluvit?
- Matthewe. - Buď zticha, mami.
Hele, nic o tom nevím, jasný?
Nevím, co jste slyšel. Ale není to pravda.
Dobře.
Takže si myslíte, že toho kluka v parku zabil Patz?
Nevím. Ty si to myslíš?
Řekl jsem, že s váma nechci mluvit.
Budu k tobě upřímný, Matte.
Je mi fuk, co chceš.
Četl jsem tvou výpověď. Neskočil jsem na to.
Podle toho, jak případ přerušili, tomu policie taky neuvěřila.
Řekl jsi, že Patz si s tebou v knihovně asi hodinu povídal,
sledoval tě na toaletu, sáhl ti do rozkroku
a pak odešel. Je to tak?
Jo, no a?
Myslíš, že sexuální útočník v podmínce
by riskoval vězení a osahával kluka,
který by se nerozpakoval zmlátit ho?
No tak. To nedává smysl.
Spíš se mi chce těžko věřit, že jsi byl v knihovně.
Co máš s Patzem? Jsi jeho dealer? Milenec?
Běžte do hajzlu.
Nezmínil se Patz o tom, že byl to ráno v parku?
Dívej se na mě, ne na ni.
Jestli víš něco o případu proti mému synovi, musíš mi to říct. Hned.
Mami, ať odejde.
- V sázce je život mého syna. - Odejděte.
- Já nic nevím. - Jde o jeho život.
- Zalez. - Jeho svobodu.
- Nic nevím. - Řekni mi cokoli.
- Vypadněte! - Buď zticha!
Vypadněte! Nechci vás tu!
Udělej, co je správné.
Vypadněte. Kdo si myslíte, že jste?
Jen udělej, co je správné. Tvoje matka má moje číslo.
PULZNÍ OXYMETR
JARNÍ GALAVEČER! DNES V 19:00
Omlouvám se. Trvalo to déle.
Moc mě těšilo, Jacobe. Těším se na tebe příští úterý.
Dobře.
Je to šikula. Soustředil se a...
Jste v pořádku?
- Jo. Já... Promiňte. - Dobře.
To nic.
- Přijdeme pozdě na doučování. - Dobře. Jistě.
- Opatrujte se. - Jo.
FREEMANOVO ŽELEZÁŘSTVÍ
Zlato?
Jo. Zastřel ho. Dělej.
Zastřel ho.
Co jsem ti sakra řekl o...
Pardon.
Tohle je Sarah ze školy.
Aha. Ahoj.
Už jsme se viděli. Jak jste přišel do školy.
- Jistě. Jak se máš? - Fajn, díky.
Rád tě vidím.
Jen jsem... tě chtěl vidět.
Kde je máma?
Nevím. Říkala, že se má sejít s někým z práce.
Dobře. No...
...hezky se bavte.
No jo. Pardon.
Tak jo. Ten týpek tamhle. Doleva.
Ne. Jo.
- Vítejte. - Zdravím, díky.
A jednu pro mě.
Dobrý večer. Pojďte dál.
12. JARNÍ GALAVEČER
VOLÁ ANDY
Ahoj.
Jo, já vím.
Cara mě pozvala na večeři.
Jo, taky jsem si říkala.
Nevím.
Možná v osm nebo o půl deváté.
Dobře. Já tebe taky.
Salát a hranolky.
Nevěděla jsem, jestli dresink v salátu, nebo zvlášť,
tak jsem ho dala zvlášť.
- Děkuju. - Dobrou chuť.
Promiňte.
Pardon. Promiňte.
Potřebujete ten cukr?
Poslužte si.
Je ten salát dobrý?
Vlastně je. Lepší, než jsem čekala.
Možná si ho taky dám.
Zvláštní. Často jezdím kolem, ale nikdy jsem v žádném bistru nebyla.
Jsou všechna stejná.
Je to tu hezké.
Děkuju.
- Čtete Manhattan Beach? - Zrovna začínám.
Četla jsem ji loni v knižním klubu. Je skvělá.
Poslední kniha nebyla nic moc, takže jsem byla skeptická.
Ale je úplně jiná.
Jsem Laurie.
- Jeanine. Těší mě. - Nápodobně.
Dám si stejný salát jako ona. Dresink zvlášť.
Hned to bude. Hranolky taky?
Radši ne. Je to moje slabost.
Vezměte si zbytek mých. Chtěla jsem jich jen pár.
- Určitě? - Rozhodně.
Promiňte.
Nechcete...
Jistě.
Nechtěla zůstat na večeři?
Její máma chtěla, aby šla domů.
Vypadá mile.
Jo. Ale je trochu divná.
Divná?
Jo. Umělecký typ, chápeš?
Spolužáci jí to občas dávají sežrat.
Je hezké, že za tebou přišla.
Jo. Psali jsme si a zeptala se, co celé dny dělám,
a já řekl, že nic moc,
tak se nabídla, že se staví.
Ale myslím, že jí je mě jen líto.
Možná se jí jen líbíš.
Podle mě se spíš cítí provinile...
Jak to myslíš?
Derek jí prý o mně něco vykládal
a má z toho špatný pocit.
Že mu věřila. To je fuk.
Ale teď už mu nevěří?
Asi ne, když za mnou přišla.
Ale on po ní už dlouho jede.
Kdo? Derek?
Jo. Je jí posedlý.
Podle mě si myslí, že to udělal on.
Tak počkej. Cos to řekl?
Myslí si, že to udělal on. Ale neřekla to na rovinu.
Prý byla ve škole policie a mluvila s ním.
- Zavolali i jeho mámu. - Nemusí být podezřelý.
Já vím, ale ona si to myslí.
Nevím. Možná mi jen chce zvednout náladu.
Já? Ne. Sotva jsem uměla namalovat postavičku.
Bavilo mě to.
Půlku třeťáku jsem strávila v zahraničí jen v muzeu Orsay.
Lekníny.
Vím, že je klišé milovat impresionismus,
ale vyvolává ve vás jakési... nestoudné emoce,
které jsou tak...
Nevím. Odvážné možná není to správné slovo, ale...
- Víte, co myslím? - Myslím, že ano.
Promiňte, plácám nesmysly.
To nic, opravdu.
Onehdy jsem například viděla plakát s Bonnardem...
Laurie?
Omlouvám se. Já...
Naše rodina si prochází těžkým obdobím.
Stalo se něco strašného a...
...přátelé, kterým bych se obvykle svěřila, nejsou...
Vzdali to s námi.
Manžel říká, abych to ignorovala. Ale on žádné přátele nikdy neměl.
Ne ty opravdové.
Není to zvláštní? Až doteď jsem o tom moc nepřemýšlela.
Má pár náhodných přátel, lidi, se kterými se zná,
ale s nikým si nebyl opravdu blízký, kromě mě.
Možná se mi líbilo, že jsem jediná.
I když i já...
Promiňte. Chtěla jste...
Chtěla jste v klidu povečeřet a číst si knihu.
Prosím vás.
Chápu vás. To nic.
Asi jste slyšela o tom chlapci, kterého zabili v Newtonu.
No, můj syn...
Já vím.
Omlouvám se.
Chtěla jsem vám to říct tak, aby to nebylo trapné.
Měla jsem něco říct dřív.
Věděla jste to.
Upřímně, doufala jsem, že si o tom s vámi promluvím.
Pokud byste na to přistoupila.
Jsem spisovatelka.
Píšu externí článek pro nedělní vydání časopisu Globe.
- Ne. - Laurie, nechtěla jsem...
Už musím jít.
Chcete něco z toho, co jste řekla, nezveřejňovat?
Co? Já...
Sledovala jste mě?
Prosím. Nechte si to vysvětlit.
Ahoj. Jaká byla večeře?
Fajn.
Možná jsem dneska pokročil ohledně Patze.
Mluvil jsem s klukem, který se s ním zapletl.
Myslím, že něco skrývá.
Jsi v pořádku?
Jen jsem unavená.
Dobře. Jen to vynesu. Hned přijdu nahoru.
Dobře.
PRO PROHLÍŽENÍ PŘÍSPĚVKŮ SE ZAREGISTRUJTE
UŽIVATELSKÉ JMÉNO - JAY_KOBBS
PROFILOVÁ FOTKA
PARÁDA
Ahoj.
Jdeme s mámou spát. Možná bys měl jít taky.
Dobře. Dobrou noc.
Na co koukáš?
Na skateboardové trapasy.
Sranda. Dobře. Dlouho neponocuj.
Dobře.
Jen jakýsi pocit normálnosti.
Ne že by tu nikdy neměl holky,
ale víš, jak to myslím.
Takže večeře byla fajn?
Dobře. To jsem rád. Zasloužíš si to.
SARAH GROHLOVÁ - SLEDOVAT
ŽÁDOST ODESLÁNA
JAY KOBBS TĚ CHCE SLEDOVAT POVOLIT/ZAKÁZAT
PARÁDA Plácneme si!
To jsi ty? lol Já myslela, že máš zákaz.
Chci vidět tvoje písničky.
SLEDOVÁNÍ
Ahoj. Tohle je moje nová písnička. Snad se vám bude líbit.
Drž mě za ruku
Zítra zase kontaktuju Duffyovou.
Sarah řekla Jacobovi, že policie ve škole vyslýchala Dereka.
Kvůli čemu?
Nevím. Sarah si asi myslí, že je podezřelý.
Derek?
Jo. Možné je všechno.
Co je?
Přesně to všichni říkají o Jacobovi.
Proto nemůžeme jeho osud nechat na policii a soudu.
Musíme získat odpovědi sami.
Není to Joannina práce?
Je skvělá právnička, ale právníci mají své hranice.
Já ne. Už ne.
Teď chci jen chránit svého syna.
Za každou cenu.
„Rodiče slečny Rouseové byli k neutěšení,
a to i po vynesení trestu doživotí bez možnosti propuštění.
U soudu byla také manželka Williama Barbera, Marianne,
a jejich pětiletý syn Andrew.
Během řízení obžalovaný neprojevil žádnou lítost.
‚Kdyby pohled mohl zabíjet, ‘ prohlásil později jeden z porotců.“
Muselo být hrozné vyrůstat s takovým otcem.
Nebyl jsem s ním v kontaktu. Jen jednou po skončení procesu.
I tak. Mému otci vypadaly vlasy, když mu bylo něco přes dvacet.
V pubertě jsem přemýšlel, kdy asi vypadají mně.
Chcete mi tvrdit, že jste neměl strach...
...že někde hluboko v sobě máte něco z něho?
Jistě vás to muselo v určitých klíčových chvílích napadnout.
Při narození dítěte.
Když jste viděl syna vyrůstat.
Tajně jste se rozčiloval i kvůli jeho nejnevinnějšímu chování.
Neustále jste hledal náznak toho,
že mu v žilách koluje krev vašeho otce.
A najednou je zapleten do násilného trestného činu.
Ubodání.
Vaše nejhorší obavy se nakonec naplnily.
Ne, je to právě naopak.
Když s tím žijete tak dlouho...
...díváte se tak na své dítě mnohokrát.
Posílí vás to ve vašem odhodlání.
Věděl jsem, že Jacob není vrah, jako jsem to věděl o sobě.
Když to říkáte.
Ale na ten úsudek jste měl 14 let.
Na druhou stranu Laurie...
U ní to bylo něco jiného, že ano?
Tak jo. Nepotrvá to dlouho, ale snaž se nehýbat, ano?
Nevadí, že jsem nervózní? Uvidí to na mém mozku?
To je normální. Myšlenky číst neumíme.
Jen se uvolni, ano?
Potrvá to asi půlhodinu, tak co kdybychom počkali v mé kanceláři?
Nejspíš bychom si měli promluvit o testu DNA.
Už mám, co potřebuju, od Jacoba.
Andy, od vás budu také potřebovat vzorek.
Chcete ho testovat na ten vražedný gen?
Tak jednoduché to není.
A je to jen chytlavá fráze pro novinové titulky.
Nicméně, od Joanny bylo moudré, že vám doporučila tento test provést.
Nerozumím.
Pokud Jacoba shledají vinným,
můžete předložit genetické důkazy jako polehčující okolnost.
Polehčující okolnost?
- Kvůli snížení obvinění na druhý stupeň. - Ano.
Za vraždu prvního stupně je doživotí.
U druhého stupně ho propustí po 20 letech.
Bude mu jen 35. Bude mít celý život před sebou.
- Jo, to, co z něj zbylo. - Opakuju, pokud ho shledají vinným.
Asi bychom si měli promluvit o vašem otci.
Co s ním?
No, budu potřebovat vzorek i od něj.
Do toho. Je ve věznici Northern v Somersu v Connecticutu.
Já vím. Pokusila jsem se ho navštívit.
- Vážně? - Ano. A je tu problém.
- Jaký problém? - Nesouhlasí s testem.
Co tím myslíte?
Prý ho musíte požádat vy.
Já?
- On mě nezná. - Očividně to chce změnit.
To se mi snad zdá.
Mrzí mě to, ale potřebujeme, aby spolupracoval...
Vyřiďte mu, ať jde do hajzlu.
Omlouvám se.
To asi nepůjde. Nemůžu.
Ale můžeš.
Půjde tam.
Uděláš to pro Jacoba.
Jak jsi říkal. Za každou cenu.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová